Dejiny svadobného oznámenia
![line](pic/null.gif)
svadobné oznámenie
K prvým rozhodnutiam svadobných príprav patrí návrh, prípadne výber svadobnej pozvánky, ktorá bude poslom správ o dôležitom životnom rozhodnutí dvoch ľudí. Kedy a ako tento tradičný svadobný zvyk prišiel na svet sa dozviete práve v dnešnom článku.
Prvá písomná svadobná pozvánka uzrela svetlo sveta v stredovekej Európe vďaka mníchom. Vysoká úmrtnosť v tom čase príliš nepriala gramotnosti a tak čítať a písať vedela len šľachta a cirkevná vrchnosť. Bohatí šľachtici, ktorí hľadali partnerov pre svojich synov či dcéry, boli ochotní platiť mníchom horibilné sumy za ručne vypísané svadobné pozvánky, ktoré oznamovali blížiaci sa veľký deň. Mnísi ovládajúci umenie kaligrafie a iluminácie rukopisov, pozvánky po ich dokončení hneď doručili adresátovi. K pozvánke obyčajne patril rodový erb, ktorý jednoznačne identifikoval odosielateľa.
Od začiatku 17. storočia prichádza na scénu gravírovanie do kovu, ktoré dodnes funguje na rovnakom princípe. S ním prišli aj na papieri tlačené pozvánky, ktoré sa po vyhotovení prikrývali listom tenkého papiera, aby sa písmo nerozmazalo. A tento tenký papier nájdeme na niektorých pozvánkach dodnes.
Počas 18. storočia bývali svadobné pozvánky uverejňované v novinách, prípadne doručované aj osobne všetkým, ktorých sa pripravovaná svadobná oslava týkala. Ako zaujímavosť môžeme uviesť, že Indiáni používali na oznamovanie blížiacich sa zásnub dymové signály a jednoduché značky na borovicovej kôre.
Dnes existuje mnoho spôsobov, ako pozvať na svadobnú oslavu. Pozvánky môžu byť vyhotovené hĺbkotlačou, alebo jej imitáciou známou ako termografia. Neformálne pozvánky môžu byť vytlačené ofsetovou tlačou na domácom počítači, alebo aj napísané ručne. Nájdu sa aj takí jednotlivci, ktorí svoje svadobné oznámenia posielajú výlučne elektronickou cestou.
Aj napriek veľkému technickému pokroku zostávajú klasické papierové pozvánky najobľúbenejším spôsobom ako dať tým, na ktorých nám záleží, vedieť o jednej z najdôležitejších zmien v našom živote.
autor: M. P.