Čepčenie nevesty
![line](pic/null.gif)
svadobné zvyky
Čepčenie, i keď trošku v zmenenej forme, sa zachovalo až dodnes. Kedysi mladuchu odvádzali do domu ženícha a tam tento obrad symbolicky vykonali ženy za spevu obradných svadobných piesni a magických rituálov. To všetko bolo symbolom toho, že dievčina bola prijatá medzi dospelé vydaté ženy.
Čepčenie sa robilo v priestore oddelenom od ostatných svadobných hostí. Najčastejšie to však bolo po prechode mladuchy do domu ženícha, len zriedkakedy v dome jej vlastných rodičov. Čepčenie bolo výlučne záležitosťou žien. Čepiec zakladala mladuche krstná matka, svokra alebo matka. To všetko bolo sprevádzané rôznymi magickými úkonmi a svadobnými obradnými piesňami, ktoré potvrdzovali dôležitosť tohto obradu. Počas čepčenia mladucha sedela na nádobe s vodou, na ktorej bol položený piest a mužské nohavice ako symbol ľahšieho pôrodu a mužského potomka. Premenu symbolizovala aj zmena svadobného odevu.
Začepčenú nevestu privádzal medzi svadobčanov družba. Ženy pomáhajúce pri čepčení boli odmenené peniazmi alebo pohostením. Skôr ako prišla pravá nevesta, núkali ženíchovi falošné nevesty. Tak nasledoval svadobný tanec s pravou nevestou a ponúknutie svadobných koláčov. Ich prijatie znamenalo, že nevesta bola uznaná za dospelú vydatú ženu.
Čepčenie patrí k najrozšírenejším svadobným zvykom, ktoré sa používajú dodnes. I keď sa jeho forma zmenila a čepiec nahradila napr. šatka, funkcia a význam ostali nezmenené: premena dievčiny na vydatú ženu.
spracovala: Bibiána Želisková